Франки!
Оо, не... Франки!
Ти ли... ооо!
Готова ли си?
Не искам да закъснявам. Франки?
Това е доста изразителен стил, който си постигнал, Байрън.
Всеки един щрих е избор да ти кажа истината.
Мм. Обичам когато... когато ме цитираш.
Какъв напредък, Хоумър, около окото.
Могя да усетя печал и мания.
Това не беше това, което исках да изразя.
- Хмм. - Пссст!
- Добре... - Мога ли да говоря с теб, моля?
Да, Момчета, това е Грейс.
Нейния съпруг е любовник на моя.
Извикай го високо...
Ще ви кажа, че любовта е жестока, но ни научава кои сме.
Благодаря.
Защо си все още тук с твоите затворници?
- Трябва да тръгваме след 10 мин. - Бивши затворници.
Вече са изпълнили своя дълг към обществото.
Обичам нощния живот.
Е, не и Хоумър, но той е болен. Скоро ще го извадят.
Добре, момчета, покривайте картините. Трябва да отивам на погребение.
Трябва да отидем там рано и да изкажем нашите съболезнования
преди Робърт и Сол да са пристигнали.
Слушай, отпусни се. Сол патологично закъснява.
- Чудесна работа днес, приятели. - Чао, Франки.
Благодаря, Франки.
Добре, ще се видим следващата седмица.
- Успех днес. - Да.
- Ще останете в сърцето ми. - Животът е труден сега,
когато Сол и Роберто са хомосексуалисти.
Да тръгваме! Да тръгваме! Трябва да тръгваме.
Престани да ме ръчкаш.
Не може ли да почетем Лари по някакъв друг начин?
Като да си останем в къщи и да гледаме телевизия?
Не беше ли Лари, който вкара Койот в
клиниката, когато нямаше свободни легла?
- Да, той беше чудесно чомек. - Да.
Той даде, на нас с Робърт, първоначалната
вноска за нашата първа къща.
Знам, знам. Трябва да тръгваме.
Ок, ако не тръгнем след девет минути
няма да отидем на погребението на Лари,
А ще отидем на партито на Робърт и Сол за разкриването им.
Това не е парти за разкриване!
Знам това!
Но това е първия път, когато светът
ще ми види с теб, а не с жена ми.
Само да отбележа, че моята жена също ще дойде.
Ооо, Господи.
Скъпи, ще трябва да се покажем по някое време. Горе гладавата!
Защо Лари не почина, да речем, на нашата пета годишнина?
Обвинявай Сали, тя му и изключила респиратора.
- Можеше да изчака. - Слушай ме сега!
Абсолютно сигурен съм, че всички там ще са фокусирани
в честването на живота на Лари, не в нас.
Освен ако, разбира се, настояваш да обуя тези ужасни обувки,
в такъв случай, да, всички ще гледат в нас.
- Никой няма да гледа в нас. - Разбира се, че ще ни гледат.
Хората винаги искат да знаят защо са изоставени съпругите.
- Искам да кажа, ти не би ли искала? - Аз не съм такава.
Всеки е такъв. Това е човешката същност.
Не, аз съм една 16-та индианец,
което ме прави частично орел, това не е моята природа.
За това ли си облекла тази умопомрачителна рокля?
Разбира се. Да, когато влезна в къщата на Лари,
всички ще ме погледнат и ще кажат, "Каква загуба!"
Няма ли да го кажат, когато си тръгваш?
- Няма ли просто да се облечеш. - Аз съм облечена.
Не можеш да отидеш така.
Не мога да повярвам, че ще отидеш с тези обувки.
Това са ми удобните обувки.
Ти не би ме разбрал. Ти нямаш удобно облекло.
Защо е необходимо да ти бъде удобно?
Погребението е в частен кръг, ние просто отиваме
в къщата след това за изказване на съболезнованията.
Тези обувки ме свързват със земята.
Когато краката ми са заземени, същото се получава с останалата част от мен.
Добре, скъпи, престани да се побъркваш сам.
Добре, ок, ще опитам. По-малко от моите притеснения.
Пия за това.
Оо, между другото,
може би трябва да определим някои правила
как ще се държим, когато сме... заедно.
Какво имаш предвид?
Така че да не предизвикваме излишно внимание.
Да. Не бих искал да натъжавам Франки.
И аз определено не бих искал да разстройвам Грейс.
- Но, също така, не искам да се крия. - Не казах това, скъпи.
Всичко, което казвам е, моля, бъди себе си.
Мога да направя това.
- Фектически, вече го правя. - Несъмнено го правиш.
Е, как ще се наричаме един друг?
- Харесва ми "гадже". - Не, не.
Прекалено сме възрастни за това. "Длъгогодишен компаньон"?
Не, прекалено ретро.
Това е от времето, преди известните хора
да са можели да играят гей във филми.
Добре, не може просто да се наричаме "приятел" без обяснения.
- Няма да направя това. - "Сродна душа"?
Не. Този израз не ми харесва дори, когато го използват нормалните хора.
Да вземем моята кола. По-бърза е. Не мога да карам с тези токчета.
Ще трябва ти да караш.
Обувките ти изглеждат все едно ти си ги правила.
Виж това.
Защо има капачки на всички тези бутилки от вода?
- Просто ги остави. - Боже Господи,
има бутилки от вода и капачки за дни наред.
- Само се разтакаваш. - Това е основа на рециклирането.
Колко лесно екологичното равновесие става жертва на грубо вмешателство.
Знаеш ли какво, ако не искаш да ходиш, не ходи.
Няма проблеми. Ще карам боса.
Недей да караш боса. Идвам.
Чакай, чакай. Не може да отидем там с халки.
Не знам, аз смятам да изчакам докато
документите са подписани и, може би,
- отплували по морето. - Аз смятам да го направя веднага.
Трябваше да я махна преди седмици.
Ах!
Оо, ръката ми изглежда наистина странно.
Добре, сестро, ще го направя също.
- Добре, нарави го. - Правя го!
Направи го!
Извади си ръката от устата.
- Направихме го. - Не е прекалено късно.
Хайде, разпиши се с в книгата за гости. Разпиши се.
Здравей, Маргарет. Здравей, Грейс.
Разпиши се в книгата за гости.
След това ще намерим Сали, ще влезнем и ще излезнем.
Мисля, че всичко е заради нея.
Оо, изглежда всички хора чакат, за да говорят с нея.
Дори не мога да видя края на опашката.
Няма да може да влезнем и да излезнем.
Ти си виновна!
Ти си тази, която ме накара да си сменя дрехите три пъти.
Всичките ти дрехи воняха на марихуана.
Защото нося коноп, не мъртви змии на краката си.
Боже Господи.
Оо, Господи, не мога да направя това.
Да, можеш - Не, не, не мога.
Не можеш дори да ги погледнеш.
- Това е грешка. Да си тръгваме. - Оо, не, не. Не можем вече.
- Грейс. - Оо.
- Тъжен, тъжен ден. - Да.
Лари ще ни липсва.
Това е сигурно.
- Съжалявам. - Шегуваш ли се?
Франки, Сол е сложил вратовръзката, която
подарих на Робърт за деня на бащата.
Не могат да ни изоставят и да си разменят дрехите.
Да се наредим на опашката.
Ще ги погледнеш ли? Животът на погребално парти.
Всичко е толкова лесно за тях, нали?
Е, добре, да, Робърт е мой партньор.
Но не само по начина, който вече знаете като партньор адвокат...
което той все още е, но ние също сме и
в хомосексуалното право, партньори в леглото.
В живота.
Роб, този партньор смята, че е много смущаващо, нали.
Нали така? Вие, хора, сте направо смутени.
Сега вече са.
Съжалявам. Обърках всичко.
Моля те, не... прави това.
- Празен ли ти е пикочния мехур? - Да.
Добре, защото ще стоим на тази опашка
и няма да мърдаме, докато не стигнем до Сали.
Тогава ще и кажем колко много сме обичали Лари и ще се махнем от тук.
Аз обичак Лари. Той даде работа на Сол във фирмата.
На Робърт също.
- Може би вината е на Лари. - Аз обвинявам Лари.
- Добре сме. - Здравейте.
Ох, обувките ме убиват.
Защо не свалиш тези проклети токчета?
Защото те са част от това.
Хмм.
Трябва да кажа, вие момчета, наистина смутихте Брикман.
Хей. Сестра ти ни нарече "момчета"!
- Оо, скъпи... - Какво?
Той искаше да го наричам мой...
Не искам да се замесвам.
- Уточняваме терминологията. - Не, не, не.
Как да се наричаме един друг, сега, когато сме открити.
- Не мога да ви помогна в това. - Робърт!
- Г-н Марлоу, сър. - Да. Как си?
- Радвам се да ви видя, момчета. - Ние също!
- Здравейте! - Съдия Фостър.
- Г-н Марлоу. - Той ни нарече момчета.
Той е на 105.
Знаете ли, имам да кажа нещо за Лари.
Имаше чудесен вкус към скоча.
Да, така беше.
Оо, и за вас, момчета, знам, че не ми е работа,
но смятам, че това, което правите е направо удивително. Много смело.
- Желая ви много късмет. - Благодаря.
- Наздраве. - Наздраве.
Мога ли да попитам нещо?
Кога за първи път разбрахте, че ви привличат мъже?
Искам да кажа, аз имах преживяване, когато бях в Корея,
но жена ми смята, че това е просто лудория.
- Оо... - Това никога няма да свърши, нали?
Мислех, че може да го направим за един ден,
но аз никога не съм го правил до сега, нали?
Добре е, че татко почина, защото това щеше да го убие.
Вероятно. Поне ти го приемаш добре.
Моля? О, да. Напълно. Всичко е наред.
- Благодаря. - Да.
О, Господи. Грейс изглежда зашеметяващо.
- Разбира се. Тя е перфектна. - Ммм-хмм.
- Аз само... Ок. Да. - Продължавай.
Грейс! Ахх! Толкова се радвам да те видя.
Здравей. Оо, липсваше ми много.
- На мен също. - Радвам се да видя и теб, Франки.
Много сладък екип за погребение.
Би ли пазила мястото ми на опашката? И ето, дръж това.
Защо трябва да чакам на опашката?
Защото излизам.
- Франки? - Джуди!
- Помислих, че си ти. - И Питър също?
Толкова се радвам да ви вида, приятели!
Може би ще прозвучи ужасно, но се надявах да те видя тук днес.
Дай една лапа.
Охх...
По дяволите! Забравих колко си добър в прегръдките.
Нищо не може да те направи така благодарен за
любовта, която получаваш, както нечия смърт.
Мм-хмм.
Като стана дума, къде... къде е Сол?
Скъпи, вече ти казах.
Каза ми какво? О, Господи. И Сол ли почина?
Не, не, той е наоколо, пиейки изискано Джони Уокър.
Да, казах ти, скъпи. Не помниш ли? То е с Робърт сега...
- Мислех, че се шегуваш. - Наистина?
Защо да се шегувам с това? Защо някой би се шегувал с това?
Никой не се шегува с това.
Уоу. Уоу, уоу, уоу, уоу...
- Това е прекалено, нали? - Да.
Бихте ли ме извинили? Трябва да преброя лампите на полилея.
- Това ми е хоби. - Чао.
До скоро.
Изглеждаше като перфектната буря с Джуди и Питър.
Отче, извинете ме.
Ако отивате към кухнята, бихте ли ми донесли две гадни уискита?
По едно за всяка ръка.
Когато Лари почина, първия, за когото си помислих, беше за теб,
защото знаех, че ще дойдеш, дори и да не искаш.
Наистина съжалявам, че трябва да преживееш това с всички тези хора.
Бих искал да направя нещо, за да го направя по-лесно.
- Но аз съм добре. - Добре ли си?
Добре, да видим...
Стоя тук, говоря с теб, главата ми не е експлодирала.
Оо, това е... добре.
Добре е, нали? Защото, о, Господи, когато ме напусна?
Аз се чувствах, сякаш, "Животът ми е свършил."
"Не мога да спя в това голямо шибано легло без него."
Но го направих. Сега обичам да имам това легло за себе си.
Това е фантастично.
Аз спя под формата на холям Х!
Знаеш ли какво значи това? Значи, че съм добре.
И смятам да бъда добре. Защото продължавам напред.
- Та-да! Поздрави ме. - Добре, тогава... наздраве.
Благодаря. Ето, нека се разменим.
Оставете това там вместо мен. Извини ме.
Оо оо, оо оо, това беше моето място.
Ядосана си ми, че не ти се обаждам, нали?
Аз, аз, аз не те обвинявам.
Виж, смятах, че исках да ти дам пространство,
но сега мисля, че съм била в пълен шок и
исках да дам пространство на себе си.
Съжалявам.
Скъпа, всичко е наред. Аз също не бих се обадила на твое място.
Оо, Господи, обожавам те.
Ако това ще те накара да се чувстваш
по-добре, никой от нас не знаеше за Робърт.
Искам да кажа, аз израснах с момчетата и нямах никаква идея.
- Ти не си спала с него. - Ти спеше ли?
Е, може би четири пъти годишно. Беше сезонно.
Е, това е повече, отколкото аз и съпруга ми правим секс.
- Кой знае? Може би той е гей. - Не, не. Ти би разбрала.
- Аз бих? - Оо, знаеш, че би.
Добре, да.
Господи, аз бях вътре в нещата и не го видях.
- Сама ли се забърках в това? - Не, скъпа, той е нероницаем.
Исусе... минете пред мен.
Лари ни липсва. Беше един от най-добрите.
Ало?
Чакам на опашката повече от час.
Вече е наш ред, а ти дори не си тук.
Виж, имам нужда от малко време за себе си. Това е...
дълъг процес.
Виждам през прозореца, че пиеш мартини с Лидия.
Шпионираш ли ме?
Да, мис Марпъл, следя те цял ден от вътрешността на растението.
Виждам как правиш този "бла бла" жест...
- Трлябва да тръгвам. - О, това е "влизам-Излизам",
когато искаш да стане така. Когато аз искам...
Добре. Ще говоря със Сали сама.
- Тя ще си поине малко. - Колко дълго?
Извинете?
Колко дълго... ще чувствам тази тъга по Лари?
Аауу. . Благодаря.
Майната му.
Оо. Хей, хей, хей, хей.
Съжалявам, момченце.
Чаках много дълго време, за да говоря с г-жа Харис
и не мога да ти позволя минеш пред иен.
Какво смяташе да и кажеш, все пак?
Каквото трябва да се каже, нали?
Че се надявам моя пра-прадядо Лари да почувства цялата ми любов,
защото тя е толкова голяма, колкото милион целувки
от милиони ангели в рая.
Хмм. Добре, мисля, че това е по-добре от нищо.
Това тя ли е?
Как може да си омъжен за някого толкова дълго време и да не...?
- За теб ли говорят? - Да, за мен.
- Известна ли си? - Днес смятам, че съм.
- Може ли да ми дадеш автограф? - Бягай да говориш с баба.
Здравейте, някоя от вас, кучки, има ли дъвка?
Прадядо щеше да бъде много трогнат.
Оо, по дяволите, това е пълно с аспартам.
Той буквално ще ви прояде червата.
Наслаждавайте се.
Сладък мускулест Христос.
Ще ми запазите ли мястото?
Моля, кажете ако има нещо, което може да направим за вас.
Сериозно. Смятайте, че съм на повикване.
Само кажете думата и аз ще дойда
със сандвич или рамо за плачене.
- Наистина го мисля. - Благодаря, Робърт.
Аз съм Сол, но ако е по-лесно за вас, може да ме наричате Робърт,
съгласен съм с това. С неговата вратовръзка съм, все пак.
Само секунда.
- Е, починахте ли си? - Малко.
- Мога ли да подържа ръката ви? - Разбира се.
Кога ще дойдете заедно? Искам да видя вашите момичета, също.
- Може заедно да обядваме. - Аз съм готова, когато кажеш.
Да! Наистина ще се радвам да го направим
следващата седмица, но това е...
съжалявам.. тогава е денят на Кони. Така че...
Оо, вярно. Оо, господи, не мога да повярвам, че твоите бебчета пораснаха.
Имаш ли всичко необходимо?
Да, ммм...
Скъпа, разбираш... точно сега,
с това между Робърт и Сол...
Искам да кажа, все още сте добре дошли, разбира се,
само че майка ми ще бъде там и всичите лели,
и те ще доведат децата си...
Просто си мислех, в твой интерес, че може да бъде малко...
- Да, неловко. - Неловко.
Знаеш какви могат да бъдат всички, нали?
А това е просто... специалния ден на Кони, така че...
Разбираш, нали? Ако някой би могъл - това си ти.
Разбира се. Това е семейно събитие. Напълно разбирам.
Оо, Господи, наистина, много те обичам.
Ще се чуем, нали?
И това е другото нещо, не се плаши от това да поплачеш.
Ако можеш. Сантиментално е, но сълзите са най-святата течност.
И сащо така хидратират.
Сали, беше чудесно, че можа да ни отделиш време.
И, моля те, прости ни, че отнехме толкова много от него.
Всичко е наред, Робърт. Ще ти кажа нещо.
Когато баща ми почина, открих, че много малка дожа Лексапро
смесена с малко сладолед наистина помага
да се преодолее скръбта.
Грижи се за себе си, скъпа. Нашите молитви са с теб.
Благодаря, скъпи.
Ще ти се обадим утре. Бог да те благослови.
Какво правиш?
Не можеш да монополизираш вдовицата.
- Аз я утешавах. - Ти я изтощаваше.
Защо си разстроен? Придържах се към правилата...
Чудесно! А помисли ли за останалите хора?
- Останалите хора!? - Като тези например!
- Беше прекалено шумен. - Ти каза да бъда себе си.
- Не мога да те чуя. - Каза да бъда себе си!
Добре, но по-малко себе си, защото е прекалено много.
Ти прекаляваш. Говориш прекалено много и споделяш наолоко и се прегръщаш.
И, съжалявам, но ти казах, че тези обувки са неуместни.
Виждаш ли някой в тази стая с подобни обувки?
- Обувал съм ги милиони пъти. - Но не с мен.
- Не с теб. - Излагащо е.
Това е събиране на опечалени. Има определен
начин, по който се правят нещата.
Социални норми, които ни свързват и уреждат начина.
Ах! Няма значение! Ти просто не правиш нищо правилно!
Ти си... Ти си...
О, Господи.
Ти си ядосан, че не съм Грейс.
Нищо не може да се сравни с това, да минеш през стаята с тази жена.
Тя ти липсва.
Толкова съжалявам за загубата ти!
Аз преживявам същата, така че разбирам.
Но... скъпи... Какво?
Аз не съм нея.
Аз винаги говоря прекалено шумно и прегръщам прекалено много.
И дори и да бъде бизнес събиръне с колеги,
винаги ще имам своите съмнения.
Не е ли това, което искаш от живота?
- Да. - Съжалявам.
Прости ми, моля те.
Знаеш, че те обичам.
Той е моето гадже.
Ох, толкова съм тъжна за теб.
Лари винаги ме караше да се смея. Аз наистина разбирах твоя съпруг.
Аз го разбирах също.
Не мога да си представя през какво преминаваш.
Оо, мисля, че твоята ситуация е по-лоша, скъпа.
Ммм.
- Моля? - Аз ще почина скоро,
но какво ще правиш ти?
Може да живееш още 20 години.
Е, добре... Оо! Скъпа, благодаря.
Стига. Времето свърши.
Тази афера ми дойде в повече.
Отивам да взема дрехите ни и да изкарам колата.
Оо, не искаш ли да изкажеш съболезнованията си на ...?
Здравей, Сали. Много съжалявам, Сали.
Готово. Да тръгваме.
- Господи, радвам се да те видя. - Аз също.
Изглеждаш прекрасно.
Толкова съм ти ядосана.
Трябва да си щастлив сега, нали?
- Не си загубил нищо. - Не е вярно.
Оо, наистина? Ти имаш всичко.
Седмица след като ме напусна, направи вечеря с децата,
точно както правехме всеки четвъртък.
Да. Знам за това.
Така че, какво точно загуби?
Защото аз загубих своя брак, моето семейство,
моето собствено семейство е разрушено.
И не знам дали знаеше това,
но току що загубих най-добрата си приятелка.
И всичко, което имам е лепката Франки.
Оо, мамка му.
- Не мисля, че те чу. - Не знам. Мамка му!
Франки! Франки!
- Не си ли искаш шала? - Оо, добре съм, всичко е наред.
Франки? Шал?
Оо, Господи.
Мисля, че това е за теб.
Да се прибираме в къщи.